"Epätavallinen lukija", Alan Bennett, Basambooks, ensimmäinen taskukirjapainos 2016,
115 s., suomentanut Heikki Salojärvi, kansi Ina Kallis.
Kaikki on koirien syytä. Ilman niitä kuningatar tuskin olisi seonnut kaunokirjallisuuteen. Hänen Majesteettinsa tulee lainanneeksi kirjastoautosta ensin yhden romaanin, sitten toisen, ja pian hän jo ahmii kirjoja intohimolla, joka saa koko hovin pois tolaltaan.
Kuningattaren lähipiiri pääministeriä myöten saa nimittäin huomata,
että kirjallisuus on räjähdysherkkää tavaraa - kirjaimellisesti.
Lopulta vaakalaudalla on koko kuningaskunnan tulevaisuus." (Takakansi)
Otetaan kolme kovaa koota: koirat, kirjastoauto ja kuningatar ja katsotaan, mitä tästä kuoriutuu.
Se oli koirien vika. Ne olivat hienostelijoita ja puutarhassa käytyään nousivat aina pääportaita ovelle, jonka palvelija sitten yleensä avasi niille. Tänään ne kuitenkin jostakin syystä vilistivät pitkin terassia haukkuen kuin viimeistä päivää, pinkaisivat taas portaat alas ja kiersivät nurkan taakse. Hän kuuli miten ne jäivät sisäpihalle räksyttämään jollekin. Ne haukkuivat suurta muuttoautoa muistuttavaa Westminsterin kaupungin kirjastoautoa, joka oli pysäköity palatsin keittiöoven luo jäteastioiden viereen. Se, että komento heti hiljaa höpsöt ei tuota toivottua käytösmuutosta karvakuonojen räksytykseen, lienee jokaiselle koiria kouluttaneelle tai ne salonkikelpoiseksi saattamaan tähtäävälle klaaria...
Tarina pyörii puhtaasti kuningattaren ja lukemisen ympärillä, mutta oman lisäarvonsa antaa punatukkainen Norman Seakins, tuo alkuun keittössä työskentelevä, sittemmin kamaripalvelijaksi yläkerroksiin ja kuningattaren amanuenssiksi eli kirjalliseksi assistentiksi ylennetty ruipelo nuorukainen. Yksityissihteerin kanssa taitetaan peistä nimityksistä: palvelijat, sittemmin henkilökunta ja nykyisin inhimilliset resurssit...
Tietysti hän luki, niin kuin nyt yleensä luetaan, mutta kirjoista pitämisen hän jätti muille.
Se oli harrastus, ja hänen työnsä luonteeseen kuului se ettei harrastuksia ollut...
Harrastuksiin liittyi mieltymyksiä ja niitä oli vältettävä; mieltymykset sulkivat ihmiset ulkopuolelle. Hänellä ei saanut olla mieltymyksiä. Hänen tehtävänsä oli osoittaa kiinnostusta,
ei niinkään olle itse kiinnostunut. Eipä ole kuningattarenkaan elo silkkaa ruusuilla sipsuttelua piikin pistämäti eikä just a walk in a park.
Vaikka kirja on pommi, joka räjäyttää mielikuvituksen liikkeelle, toteaa kuningatar, Sir Kevinin tivatessa häntä keskittymään asiaan, lakonisesti, että te kai tarkoitatte, että katse on pidettävä pallossa. No, minulla on ollut katse pallossa yli viisikymmentä vuotta, joten nykyään on varmaankin jo sallittua vilkaista silloin tällöin rajaviivoja.
Sir Kevinin ehdotuksille ei loppu löydy: hän heittää kuningattarelle koepallon halutessaan antaa kansalle lehdistötiedotteen pyrkimyksenä kohentaa koko kansakunnan lukutaitoa ja tarjoaa kuningattarelleen englantilaisen kirjallisuuden rinnalle etnisiä klassikoita. Johon kuningatar reippaasti kuittaa: Kama Sutraako tarkoitatte? Kuningattaren alkaessa kirjata ylos omia ajatuksiaan, epäillään tallimiesten ja neuvonnantajain voimin herra Alzheimerin salaa suorittavan ei niin toivottuja visiittejä hänen buduaarissaan...
Bennett osoittautuu varsinaiseksi satiiritaituriksi ja on tuottanut kerrassaan hervotonta ja laadukasta tekstiä, jonka näppärä loppuratkaisu kruunaa. Samalla teos toteuttaa teesiä, kuinka ovi kirjallisuuden ja lukemisen maailmaan on meille raollaan ja aukeaa yhdenkin kirja avaamisella, - kuningattarellekin.
"Epätavallisen lukijan" seurassa ovat mm. sivuja käännelleet::
Maija/Kirjojen keskellä
Katja/Lumiomena
Margit/Tarukirja
Villis/Villasukka kirjahyllyssä
Ilkikurisesti monarkian luutuneita arvoja ja käytäntöja ravisteleva ja kyseenalaistava, sivumääräänsä sisältörikkaampi kirjanen. Tämä hulvattoman älykäs, nauruhermoja ja omaa huumorintajua voimakkaasti kutitteleva teos istui loistavasti eilisen arkipyhän leppoisuuteen ja aiheutti satavarmasti muutaman lisänaururypyn silmäkulmiin, mutta
so what:
Alan Bennett on Britannian tunnetuimpia kirjailijoita, dramaatikkoja ja humoristeja. Epätavallinen lukija on herkullinen satiiri Englannin hovista ja lukemisen voimasta. Kirja on ollut huikea arvostelu- ja myyntimenestys niin saarivaltakunnassa kuin sen ulkopuolellakin. Se on myös Bennettin ensimmäinen suomennettu teos.
Tämä kirja odottaa lukupinossani. Kirjan idea vaikuttaa lupaavalle.
VastaaPoistaKiitos kommentistasi ja toivottavasti Bennett ei tuota pettymystä Sinulle:) Itse olen brittihuumorin ystävä ja tämä ensikättely kirjailijan kanssa jätti vekkulin fiiliksen.
VastaaPoista